Denne barneforeningen har ankommet.
De er mine eneste sanne motstandere.
Håper du vet jeg setter pris på arbeidet.
Du skal i rampelyset.
Jeg trenger ingen anerkjennelse.
Jeg har noe bedre.
Hviskeren er en suvenir.
Han induserer lykke ved å bruke en direkte synaptisk tilgang.
-Det var genialt. -Curtain gjorde dette mot deg.
Ikke bare forstyrrende - farlig.
Blunk hvis du hører oss, Sebastian.
-Hvor langt etter barna er vi? -Ikke spør.
Hastighet er vår prioritet nå.
De er palindromer.
Vår destinasjon må være en by i Tyskland
-som har et palindrom-navn. -Burggrub.
Jeg burde visst at de ikke var ekte vannpolospillere.
De må jobbe for Curtain.
I natt bytter vi på å holde oss våkne.
-Din tur. -Om vi holder sammen,
tror jeg vi kan lure alle.
Constance er borte.
Jeg burde drukket kaffe.
Hva så om koffein forårsaker hjertebank?
Jeg var bare så redd for å sovne når det var min tur
at jeg ikke klarte å hvile.
Ironi.
Kunne jeg bare kontrollere angsten, ville hun vært her.
-Det gikk så bra... -Sticky.
Hvis noen har skylden, er det meg. Jeg er grunnen til at vi er på tur.
Gratulerer.
Det er begges feil.
Selv om hun er Constance, må hun være redd.
Vi må melde det til politiet. Nå.
Ringer vi politiet er det over.
Vi har ikke ID eller papirer.
Vi blir kastet på båten hjem eller i fengsel.
Hva skjer med Constance? Til Mr. Benedict og Nummer to?
Vi kan ikke bli tatt ut av kampen.
Vi må finne henne selv.
Vet du når du sovnet?
Sist jeg sjekket klokken, var den 04.37,
så omtrent klokka 4.39.
Jeg våknet klokken 06.03.
De må ha gått av på et stopp i løpet av de 86 minuttene.
04.37 til 06.03.
Ingen stopp.
Ingen offisielle stopp.
Men toget må stoppet ved overganger hele natten.
Hvilken som helst av disse fire.
Ok. Finn riktig overgang og så vet vi hvor vi skal begynne.
-Vi er mer enn 48 mil unna. -Kilometer, Sticky.
Tenk som europeere når vi sporer europeere.
48,2 kilometer. Jeg forenklet det for deg.
For langt å gå. Ingen transport.
Vel, vi må ta oss sammen.
Ingen kommer redder oss.
Eller, det kan være noen.
Viklet rundt!
Mye ledig
-for Arlon Rockets hjemmekamp. -Yvette. Ut.
Besøk kiosken.
Elena.
Elena?
En parodi. Dårlig fotarbeide, ingenting uhåndgripelig.
Uhåndgripelig!
-Telefon til deg. -Nå?
Du ser jeg er midt i en kamp?
-Er du? -Greit.
Hallo.
Hallo, Constance.
DEN MYSTISKE BENEDICTKLUBBEN
BASERT PÅ BOKEN
AV T. L. STUINGART
Jaså?
Takk, du har vært til stor hjelp. Ja, ha det.
-Noe hell? -Ja.
En gruppe barn spurte om toget til Burgrubb i Tyskland.
Hvordan vet vi at det var våre barn?
En av jentene bar en bøtte.
En rød bøtte.
Vi vet hvor de er på vei.
Ekspresstoget til Burgrub drar om 30 minutter.
Dere ankommer før dem
og møter dem på stasjonen når de kommer.
-Hva med deg? -Fortsett uten meg.
Vi vet hvor barna er,
det er mer enn vi kan si om Mr. Benedict og Nummer to.
Sjekket laboratorieforsyningsbutikker.
Spurte om noen privatpersoner
hadde bestilt nevrologisk forskningsutstyr.
Viser seg at noen har det.
Curtain er neppe den eneste nevroforskeren uten erfaring.
Kanskje ikke.
Men butikken sa at personen kjøpte en kilo Trentonium-99.
Trentonium-99. Det høres kjent ut.
Det er hovedelementet til Hviskeren.
Noen bygger den opp igjen.
Der Hviskeren er, er Curtain. Finner jeg Curtain, finner jeg vennene våre.
Gå. Ta deg av barna.
En drar aldri fra festen frivillig.
-Man gjør det man må. -Så vær forsiktig.
Dessverre kan ikke jeg være det.
Liker du henne ikke?
Jeg gjorde research.
Hennes ansiktsproporsjoner er optimale for tilknytningsfølelser.
Jeg liker henne faktisk.
Hun er optimal.
Optimal størrelse for å stappe ned i luftrøret.
Døden vil være rask.
Det er ingen grunn til å være fiendtlig.
Hvor er Curtain?
Jeg forholder meg til sjefen, ikke lakeien.
Tror du jeg fortsatt jobber for Curtain?
Han klandret meg offentlig for Nødsituasjonen og gjorde meg lovløs.
Det er smart.
Jeg oppfant denne lykketeknikken hans.
Da jeg nektet å bruke teknikken
på mennesker uten flere tester,
vel vitende om de farlige bivirkningene,
sparket han meg, stjal ideene mine,
brukte dem hensynsløst, og stjal så ryktet mitt.
Du må velge bedre venner.
Men én ting kan han aldri kan ta fra meg.
-Humoren din? -Oppfinnelsene mine.
De bor her.
Og sånn klarte jeg å gjenoppbygge den mest geniale oppfinnelsen av dem alle.
Hviskeren.
Hvordan angår det meg?
Det er livsverket mitt.
En vitenskapelig bragd av enestående omfang.
Jeg trodde det var usårbart, og det var, for alt annet enn sinnet ditt.
Ditt praktfulle sinn.
Spøkelset i vindmøllen.
Danseren i mørket. Du fant en feil.
En som har holdt meg våken hver eneste natt siden,
og en jeg ikke klarer å kopiere.
Hvorfor vil du det?
Jeg må løse problemet, og derfor trenger jeg din hjelp.
Gjør det du gjorde før. Utløse et systemkrasj.
Denne gangen skal jeg se på, og observere hvordan du gjør det.
Nei.
Jeg er ingen dansende bjørn. Jeg spiser bjørner.
Vet du hvilken annen maskin jeg bygget opp igjen?
Hjernesveiperen.
Helt redesignet. Dobbelt så sterk.
Ingen flere pinlige minnespor.
Du vil aldri huske noe.
Så du bestemmer. Hviskeren eller hjernesveiperen?
-Du kan ikke gå inn der. -Jeg må snakke med deg.
Nå.
-Jeg prøvde å stoppe... -Det går bra.
Jeg har ventet på henne.
Derfor har jeg bedt Jean Pierre om å bli med.
Favoritten din: Crepes Suzette.
Med ferske mandariner fra hagen. Vær så snill.
Jeg forstår at du er i slekt med Mr. Benedict.
Jeg har prøvd å respektere det.
Jeg har prøvd, og jeg vil si lyktes, å forbli høflig.
Men ikke nå lenger. Ikke etter at du gjorde tingen på ham!
Med "ting" mener du å frigjøre ham fra den eksistensielle angsten?
Beklager.
Takk, Jean Pierre.
Dette kommer til å skje.
E: du kommer til å reversere det du gjorde mot ham.
To: du sørger straks for trygg passasje
for oss begge vekk herfra.
Overlever du ikke begge betingelsene,
og jeg vil ikke ha noe annet valg enn å ty til mer brutale metoder.
Taktikk som bare bør hvisking.
Anse deg selv advart.
Jeg beskylder.
Jean Pierre. Du er en magiker. En mann i sin helhet.
Du burde prøve dette.
Jeg er ikke sulten.
Har du lurt på hva du kunne fått til hvis du...
fokuserte på det positive i livet ditt?
Ikke gjør det. Jeg faller ikke for det.
Du bærer på mye smerte. Gjør du ikke?
Dette tilbys med åpent hjerte.
Din profesjonelle vogn ble festet til min bror i hans tapte år
og sløste bort potensialet ditt.
Den bitre sannhet, til tross for din lojalitet, genialitet,
blodet og svetten du har gitt ham,
på tross av alt...
så lenge du er med i organisasjonen hans,
degraderes du alltid til rollen navnet ditt tilsier:
"Nummer to."
Noen sier at navnet vi får er vår skjebne.
Derfor endret jeg mitt.
Nicholas er glad nå.
Betyr ikke det alt?
Det er ikke ekte lykke.
Den er kunstig. Den er tankeløs, grunn.
Negativiteten igjen.
Hvordan vet jeg det? Ren glede utløser narkolepsien hans.
Han har ikke hatt én episode siden du... endret ham.
Jeg tror broren min er smart nok til å bestemme selv.
Hvis han virkelig vil dra, oppfyller jeg ønsket.
Men jeg er ganske sikker på at han velger å bli.
Og det håper jeg du også vil.
I ettermiddag har vi seminar i Storsalen.
Jeg vil gjerne se deg der.
-Jeg sier det. Jeg savner henne. -Jeg også.
Forferdelig romkamerat. God venn.
Bra i en krise.
Dere, dette er Constance, ikke sant?
Jeg blir ikke overrasket om hun alt har rømt
og er på vei til Burgrub.
Tiden er inne.
Vårt eneste spor er at hun ble bortført
ved en av disse fire togovergangene.
-Curtain kan ikke slutte med å bortføre. -Ja.
Hvor hevngjerrig må du være for å gå etter et lite barn?
Jeg antar at du kjempet imot?
De kom inn mens vi sov. Alle sammen.
Jeg kan ikke tro at jeg en gang så opp til ham.
Verste feilen jeg har gjort.
Se på meg. Jeg var dypt involvert på den skolen.
Jeg trodde på den, jeg var flink, og ingen bryr seg.
Mine instituttpapirer er verdiløse.
Jeg ble ledd av alle universitet jeg søkte på.
Ja, men du lever drømmen. Spiller proff smashball. Ikke dårlig.
Halvproff. "Spiller" er en overdrivelse.
Noen minutter i situasjoner med lav innflytelse.
Men det betyr ingenting lenger. Jeg har et oppdrag.
-Takk for hjelpen, Martina. -Ja.
Tenk om du ikke hadde svart telefonen.
Hei, vi skal finne vennen din.
Dere trengte bare en leder, nå er jeg her.
Jeg lar dere ikke mislykkes.
Trenger ikke teamet ditt dette utstyret?
Jo, sikkert.
Men jeg tror jeg ønsker en konfrontasjon.
Utgangshastigheten på min forhånd er mye raskere enn Dubow sin.
Jeg tok tiden. Men jeg er på benken?
Jeg er bare lei av politikken.
Verdsetter de ikke det jeg tar med...
får de kanskje ikke en varebil.
Hva gjør meg glad?
Ikke mye, egentlig.
-Legge meg? -Du er i fengsel.
-Er jeg? -Et fengsel i ditt eget sinn.
Som betyr at du ikke bare er fange, men fangevokteren også.
Lykken er inni deg.
Du må bare finne den.
Bruk en glad linse til å finne den, og slipp den løs.
Flott.
Bra jobbet, Auguste. Virkelig utmerket.
Veldig inspirerende.
Snart vil hver og en av dere, mine beste og smarteste ambassadører,
lære denne teknikken.
Og du vil ha makten til å spre gleden ved vårt arbeid
person til person,
landsby til landsby, nasjon til nasjon.
Ingen vil stå utenfor vår kjærlige familie.
Takk.
-Hørte du det? -Ja.
"Med makt til å spre."
Spre overalt.
Men du virker optimistisk.
Jeg er ikke optimistisk.
Jeg nikker. Jeg smiler. Jeg spiller med.
Å være på min brors side kan være til stor fordel for oss.
Det beste for oss er å komme oss ut.
Du er positiv.
Jeg er i forkledning.
Du sier så, men når du er sammen med ham...
Jeg vet bare ikke lenger!
Nicholas. Så glad for at du er her.
Begge to.
Det er en forandrende opplevelse.
Virkelig? Fordi jeg hører at du vil dra.
Hvor har du hørt det?
Jeg kan ha nevnt det tidligere.
Jeg skal være ærlig, Nathaniel.
Å være her er...
bemerkelsesverdig.
Følelsen du har skapt er mer enn glede. Det er en helhet.
Hjertet mitt er helt igjen. Endelig er vi sammen.
Jeg gir ikke det opp.
De ser ikke ut til å ha smerter.
Vi kan ikke vite det.
Under de tomme uttrykkene kan det lure...
-En endeløs avgrunn av ren skrekk? -Eller tomrom. Fullstendig tomhet.
Det er bare en allergisk reaksjon, ikke sant?
Se på dem. De reagerer ikke.
Alle hadde visstnok klaget på stive nakker.
Før de, du vet. Slo seg av.
Dette er bekymringsverdig.
Dr. Curtain må informeres.
Fordi en håndfull mennesker har blitt syke?
Dr. Curtain er opptatt. Vi kan ikke trenge oss på hans tankebilde.
Det kan ha en million medisinske forklaringer.
Det er det du sier, men min medisinske oppfatning...
Jeg må finne en ny lege til dette lønnsomme oppdraget?
Nei, sir.
FARE
Vi sender ingenting.
Jeg kjører noen tester og ser hva som skjer
i det lille hodet ditt.
Og vær så snill, ikke gjør noe dumt.
Dere ville vært elendige leiesoldater.
Forkledningene deres er latterlige.
-Vi har ikke nok midler. -Apropos det.
Igjen må jeg overføre mellom mine kontoer,
og det tar en dag eller to.
Min bank overfører på dagen til hvor som helst i Europa.
Er kanskje ikke en bank.
Dere skal få pengene.
Trenger du et lån?
Økonomisk stress, som ikke finnes,
er mer enn verdt friheten jeg har nå.
Å være borte fra den mannens undertrykkende tommel er uvurderlig.
Og vi er klare.
Hallo, Constance.
Det er så fint å ha deg tilbake.
Jeg ser bare gjørme. Mye av det.
La meg spørre.
Hvem sin idé var det å reise alene til Europa
på en skattejakt som kan føre dere til deres kidnappede venner?
Det ville vi alle.
Du skal få se hvor langt man kommer med solidaritet i den virkelige verden.
Greit, vi drar. Neste overgangen er ikke så langt unna.
Men vi har ikke dekket hele området.
Vi har dekket nok, kamerat.
-Tiden er knapp. -Hun har rett.
Sjansen for å finne en savnet person går betraktelig ned
for hver time som går.
Sticky, ikke tenk sånn.
Jeg bare forteller faktum.
I stedet for å spekulere i skrekkscenarier,
fokuser på å finne aktivumet.
-"Aktivumet?" -Ja, aktivumet.
Vi snakker om Constance.
Jeg prøver å fjerne følelser fra operasjonen.
Det er taktisk, forbedrer beslutningstaking.
Det er vel et godt poeng.
Vent litt.
Her borte, se.
Skoavtrykk.
De må ha gått av her.
Tråkkene er fra joggeskoene
som vannpolospillere går med.
Og de fører til dekkspor.
De må ha lastet henne inn i bilen her.
Høyre dekk har fire riller, men venstre har bare tre.
To ulike bakdekk.
Det er dårlig vedlikehold.
ETT TOG KAN SKJULE ET ANNET
Du bytter aldri bare ett dekk
-med mindre det slites ut... -Ja.
Vi søker et kjøretøy
der høyre bakdekk er ulikt de andre.
Og hjulene og skjermene vil være dekket av gjørme.
Det er vel en begynnelse.
De har sikkert lagt igjen gjørmespor langs veien også.
Vi følger etter så lenge de varer,
så hold øynene åpne for den matchende bilen.
Godkjent.
Hvilket byrå sa du at du kom fra?
Le Bureau Internationale of Weights og Measures Scientifique.
Du solgte nylig noe Trentonium-99 til en kunde?
-En kilo, ja? -Ja.
Jeg husker salget. Sjeldent element.
Dessverre oppfylte ikke produktet internasjonale standarder.
-Hva? -Renhetsproblemer
eller urenhetsproblemer, om du vil.
Nei. Vi er nøye med dette.
Renhet betyr alt i denne bransjen. Alt.
Kvitteringen, takk.
Jeg må sparke kjemikeren. Han fikk nettopp barn, er distrahert.
Ingen grunn til å sparke noen.
Det er den eneste måten å rette opp i dette på.
Du misforstår.
Jeg tror kunden anmelder deg for svindel.
Sparker kjemikeren.
Han må være mer på vakt. For barnets skyld.
Ingen trenger å få sparken.
Her.
32 DES JARDINS LA CELLE
-Utvilsomt. -Still denne kunden for retten.
Han kan løpe, men ikke gjemme seg.
Jeg har ventet på å møte deg igjen, Constance.
Ventet hvor? I maskingraven din?
Jeg har allerede ødelagt deg én gang.
Du sier "feil". Jeg hører "prøv igjen".
Hva er favorittfargen din?
Vær så god. Ikke hold igjen.
Jeg elsker magenta.
Du vil si "nei" slik som tidligere.
Du vil bli sint. Kaste det inn i en dødsspiral.
Jeg må se hvordan du ødelegger det.
Å, hallo.
Hva er favorittfargen din?
Du sier "feil".
-Jeg hører... -Der. Ødelagt.
Så vil du vil ha hjernen sveipt?
Det er greit for meg.
Vi må vel gjøre dette på gamlemåten.
-Dekksporene er vanskelige å se. -Jeg ser dem perfekt.
Der! Den blå. Stopp.
-Se på de hjulene. -Fulle av gjørme.
De to bakdekkene er samme merke.
Beklager, men dette er ikke bilen.
Vi må være realistiske.
Vi leter etter nåla i den beryktede høystakken.
Da fortsetter vi å lete.
Til vi finner henne.
Kate, hun har et poeng.
Kanskje vi bør finne en politistasjon. Akseptere nederlaget.
Dere. Noen snudde ned mot denne veien.
Ser dere sporene i dekkmønsteret?
To ulike dekk.
Dette er bilen.
Kom igjen.
Ved hjelp av sinnets øye, si det.
Hva er på den andre siden av kortet?
Jeg ser middelalderens depresjon.
Jeg mister tålmodigheten.
Hva ser du?
Ta den tiden du trenger.
Jeg ser en knust person som er sint. Hun bor i en potetkjeller.
Å fornærme meg hjelper deg ikke, ditt kvinnelige barn.
Prøv dette.
Som barn...
så du for deg ditt fremtidige jeg slik?
Gjemt? Under jorden?
Les kortet.
Livet kunne vel vært bedre?
Livet mitt er fint. Tommer fra seier.
Kanskje jeg ikke forstår ordet.
Betyr "fint" "vennløs og alene"?
Du aner ikke hva du snakker om.
"Profesjonelt vanæret?"
Stopp, sa jeg!
Sikker på at de dro denne veien?
Der. Den bilen.
Vent litt.
-Gjørme? -Ulike dekk?
Dette må være bilen.
Hvorfor har de parkert her i ingenmannsland?
Kanskje de byttet biler.
Klisjé, men effektiv.
Eller dette var målet deres hele tiden.
Se her.
Kamuflasje?
Nettopp.
En gammel potetkjeller.
Den er låst, men...
ingenting jeg ikke kan fikse.
Kate, dirk opp låsen.
Barna kommer om to timer.
Nok tid til å bestille rom og bil,
og være tilbake på stasjonen når de ankommer.
Miss Perumal, jeg tror jeg undervurderte deg.
Du ville ikke vært den første.
Og kall meg "Dipika".
Dipika.
Ikke nok at han har et kompleks fullt av glade følgere
som tilber alt han sier.
Han stopper ikke før hele verden er under hans kontroll.
-Hører du på meg? -Ja, selvfølgelig.
Jeg har hørt alt du har sagt.
-Kjære vene. -Hva? Å, klærne?
De er behagelige. Det er alt.
Du må kjenne på stoffet. Gjør det. Kjenn.
Det er mykt.
Og pustende.
Linningen er mye mer tilgivende enn de trange buksene.
Hør, tiden er inne for å slå til.
Jeg har en plan for å få oss ut.
Planen din er nok genial. Det er de nesten alltid.
Men jeg kan ikke forlate min bror nå.
Du så ham der ute.
Jeg har endelig vunnet hans tillit og har hans øre.
Ikke undervurder verdien av det.
For det første vil du aldri omvende ham.
For det andre trenger du ikke forlate broren din.
Han blir med oss.
Nei. Det sier han aldri ja til.
Han må ikke være enig.
-Vi skal kidnappe ham. -Hva?
Det er den eneste måten å ødelegge denne operasjonen på.
Ved å fjerne Curtain fra dine følgere,
blir det som å kappe hodet av en slange eller en fjell-tapir.
Det er veldig spesifikt.
Dyret vil kastes rundt, med rykninger i dødens paroksysme.
Blodet tappes fra et fortsatt bankende hjerte
-til det omsider stopper. -Slutt.
De gode nyhetene er at dere to vil være sammen gjennom alt.
-Side om side. -Vel, den delen liker jeg.
Constance?
Ingen flere unnskyldninger. Det er ditt liv. Ta ansvar for det.
-Jeg har prøvd. -Å prøve er ikke bra nok.
Constance!
-Går det bra? -Har hun skadet deg?
Det er hun som er skadet.
Jeg har det helt fint.
Den fuktige luften her nede er forferdelig for allergien min.
Kom igjen. Vi skal få deg ut.
Ingen skal noen steder.
Hold dem igjen.
På tide å kjøre i gang Hjernesveiperen.
Tekst: Katrin Magnussen